300 SPARKET ANSETT ARBEIDERNE IGJEN
PERSONALSJEF
Faen! Hva var det?
Jævel!
Drittsekk!
Fidel?
Går det bra? Trenger du hjelp?
Nei, det går bra, slapp av. Alt i orden.
Jævel!
Vi skal knekke beina dine, din jævel!
La oss avslutte her.
- Ja, det er best. - Vent.
Jeg kan ikke.
Hva mener du med at du ikke kan?
Vent.
Pokker.
Tuller du?
- Jeg kan ikke. - Vent.
Nei.
- Pokker heller. - Utrolig.
La oss se.
Det er ok.
La oss bevare roen, pust. Det er bare et tidsspørsmål.
- Selvfølgelig. - Det er ikke noe problem.
- Ikke noe problem. - Nei.
De kommer ut!
Slutt å filme!
Jeg skal ta dere for dette!
Det er Klistremannen!
SJEF BOKSTAVELIG HEKTA PÅ PRAKTIKANT!
Bli med
Kom igjen!
Klistre, klistre, klistre
OMNICRONS PERSONALSJEF SPARKET PÅ FLEKKEN
"KLISTREMANNENS" FAMILIE VANÆRET
GLOBAL HIT: REGAAETON-SANG TIL "KLISTREMANNEN"
Jeg elsker deg så høyt Kunne ikke trekke den ut
Fanget for alltid, uflaks
Vi kan ikke skille lag For vi står fast
Klistre, klistre, klistre
Våre kropper forent, her er det stopp
Ring en prest, så vi får knuten opp
Du er så pen, at jeg ikke kan gå
Jeg er Klistremannen fra topp til tå
Klistre, klistre, klistre
Hei, vennen, la oss bli klistrete
La oss bli klistrete
Hei, vennen
Her kommer Klistre En kvikk én på én, to, tre?
Fare, fare
Å, Klistre
Hva vil du ha?
Kaffe med stevia og litt fløte.
Og vann med kullsyre. Ikke noe is, med en sitronskive.
Gud bedre. Savnet i 35 år, og jeg kommer for sent.
Slapp av, jeg gjør rommet ferdig.
- Den passer ikke! - Jo da.
Jeg svetter. Ta med litt toalettpapir.
Han heter Fidel.
Jeg skulle kalt ham Bruce, etter Bruce Springsteen, men...
Hva sier man til sønnen sin, som man ikke har sett på 35 år?
- Jeg vet ikke. Hallo? - Hallo?
Hva om jeg ikke liker ham?
Virginia, gutten vil forandre livet ditt.
- Ja? - Ja.
- Ønsk meg lykke til. - Lykke til.
Ro deg ned!
Ok.
Uansett, jeg drar.
Dette er mitt livs vanskeligste øyeblikk.
Gi meg en klem.
- Ha det, Inma. - Ha det.
Hvor skal du? Skiftet ditt er ikke over.
Jeg har et familieanliggende. Eli stepper inn.
Folk står i kø for å få jobben din.
Men jeg er den beste. Kan ta en etasje på et halvt skift.
Du vil vel ikke miste meg?
Ikke tro du er så god.
Kaffe med stevia og litt fløte.
Og vann med kullsyre.
Jeg er en av de 300 du kastet ut på gata.
Hvordan føles det å ødelegge noens liv?
Jeg måtte sende familien tilbake til landsbyen.
Nå bor jeg på et elendig pensjonat.
Du kan kle deg ut, men jeg vet hvem du er.
Jeg serverte kaffe til deg hver morgen! Med stevia og litt fløte!
Beklager.
- Du er Fidel. - Ja.
Beklager, jeg er Virginia. Mora di.
- Din biologiske mor, mener jeg. - Ja.
- Du er klissvåt. - Jeg vet det.
Skal vi sette oss?
- Nei. - Hvorfor ikke?
Beklager, men å komme hit var ikke en god idé.
Kan gå et annet sted. Jeg foreslo det fordi jeg jobber her.
Du og jeg har ikke noe med hverandre å gjøre.
- Ok? - Du må ville høre hvorfor.
Faktisk ikke.
Sett deg selv i mine sko.
Jeg var 16 år, et barn. Du vet hvordan livet er.
Jeg har tenkt på deg hver eneste dag.
Har alltid angret at jeg adopterte deg bort...
Har du klart deg bra?
Når fant du ut at du var adoptert?
Er adoptivforeldrene dine greie folk?
- De døde i en ulykke. - Å, kjære deg.
Gikk du på universitet?
Ja, har to grader.
Jøss, to grader.
- Og en master. - Og en master!
Det er noe, for eksempel, jeg ikke vet om jeg kunne gitt deg.
Vær så snill... Fidel! Hør her!
Jeg vet det, og jeg forstår, virkelig.
Dette er vanskelig for meg også. Vi må snakke om det.
Beklager, men jeg har noe veldig viktig å gjøre.
Vi kan ikke la ting være slik.
Det er slik det alltid har vært.
Så hvorfor ville du møte meg?
Fordi terapeuten har mast om dette i flere måneder.
Han sier at jeg må konfrontere avvisning.
Jeg avviste deg ikke!
Ikke?
Fidel!
Fidel, går det bra?
Ring etter ambulanse!
Han hoppet ut rett foran meg!
Herregud! Hva har du gjort?
Går det bra? Fidel!
Går det bra?
Ring etter ambulanse!
Fidel!
Går det bra?
Ikke noe is, med en sitronskive.
Hva er det han sier?
- Ikke rør deg. - Nei, det går bra.
- Gjør det? - Ja.
Det går bra. Jeg er mye bedre.
Jeg er mye, mye...
Ring etter ambulanse! Fidel!
Fidel!
Herregud! Han puster ikke!
Fidel.
God morgen.
- Gutten er våken. - Flott.
Hei!
Hvordan går det?
Fidel, vennen, hvordan føler du deg?
Har du sovet godt? La meg se.
Er du trøtt? Har du vondt?
Jeg er sykepleieren din.
Mora di og jeg går på danseundervisning sammen.
Jeg heter Belén.
- Ok? - Hva heter du?
Belén.
Nei.
Jeg heter Belén. Du heter Fidel.
Fidel hva?
Jeg vet ikke.
Å nei.
Det er ok. Hør her.
Hør på meg.
Husker du at du ble påkjørt av en buss i går?
- Jeg har vann. Veldig vann. - Tørst?
- Vent. - Drikke litt vann.
- Jeg har vann. - Her.
- Der. - Sånn ja. Veldig bra.
Jøss, han var tørst!
Er det bedre?
Orinoco.
- Orinoco? - Ja. Orinoco hvor?
- I landet mitt, Venezuela. - Orinoco.
Han vil urinere.
Jeg vet ikke hva som feiler meg.
- Det er ok, slapp av. - Ja.
Jeg snakker hardt.
- Han blir redd. Ring etter legen. - Det går bra, Fidel.
Legg deg. Sånn ja.
Det er bra. Sånn.
Bare slapp av.
Hva?
Yabadaba.
- Ser du dette mørke området? - Ja.
Støtet forårsaket en rystelse i hjernens nervemasse.
Er det alvorlig? Han blir vel frisk?
Slapp av. Vi må bare vente på at funksjonene blir normale igjen.
Hvor lang tid tar det?
Normalt noen få dager.
Hva med hukommelsen hans?
Et typisk tilfelle av midlertidig global amnesi.
Det vil vende tilbake i glimt.
Ta ham med hjem. La ham kjenne igjen klærne sine,
vis ham bilder, fortell ham ting.
Hvilke ting?
Fra barndommen. Lykkelige øyeblikk.
Øyeblikk fra livet hans, ja.
Du er mora hans. Du vet alt om ham, ikke sant?
Hadde han noe da bussen traff ham? Lommeboka,
- en mobiltelefon... - En ryggsekk.
- Men den er borte.
Vi vet ikke hvor den er.
Den kan være på hotellet.
Jeg spurte, og ingen vet noe.
Verden er full av drittsekker.
Drittsekker!
Men du har nummeret hans på mobilen?
- Ja. - Vi har mobilnummeret hans.
Men jeg har ringt tusen ganger, ingen svarer.
Men ingen svarer.
- Pass på hvor du kjører, jævel! - Demp deg.
- Hva? - Ja, ha det.
Cati skal sjekke savnede og sende nummeret.
Hvis hun finner noe, ringer hun.
- Flott. - Hva med deg, gutt?
Forstår du noe av dette?
Vi er Mammaene, din mors venner.
Vi går på danseundervisning sammen. Liker du musikk?
Du kommer til å flippe.
Mine herrer, her er vi.
Ok, ut.
Ses på undervisningen.
- Takk, Uge. Ses snart. - Ikke noe problem.
Sikker på at jeg ikke skal bli med opp?
Ja. Jeg skal bare få ham i hus.
- Ok. - Ha det.
- Ring hvis du trenger noe. - Ok. Kom igjen.
Det er denne veien.
Jo før du vet det, jo bedre.
Du heter Fidel. Du er 35 år, og du er adoptert.
Jeg er din biologiske mor,
men du husker ingenting fordi du har midlertidig amnesi.
Fra nå av tar vi det på sparket.
Vent.
- Er du mora mi? - Ja.
Jeg er mora di, men jeg kjenner deg ikke.
Jeg ble gravid da jeg var 16.
Jeg hadde verken penger eller jobb, og jeg ga deg bort.
Jeg hørte aldri fra deg igjen
til du ringte og sa du ville treffe meg.
Hvorfor?
Jeg vet ikke.
Alle vil vel vite hvor de kom fra.
Og jeg er... herfra?
Ja.
- Jeg liker det ikke. - Så synd.
Det lukter sterkt.
Kom inn.
Gå inn.
- Så stygt. - Ok.
Hopp, dans, beveg kroppen. Vi vil at du skal overraske oss.
Gutter, dette er broren deres, Fidel.
Det er Maikel og det er Elton.
TALENTSHOWET
Står til?
Var det du som hoppet foran en buss?
Seriøst?
- Hvorfor skrudde du av? - Fordi det er nok.
- Dette er en svinesti. - Det var et møte i morges.
Vi måtte dra på arbeidsledighetskontoret.
Skal dere ikke engang gi ham en klem?
Kom igjen!
Nei, jeg vil ikke ha.
Hva feiler det ham?
Oi, jeg har promp.
Hva sier han?
Han driter i buksa.
Ikke her. Badet er der inne.
Ræv...
- Er han tilbakestående? - Nei.
Men han husker ikke noe. Nå er han som en liten gutt.
Blir han lenge?
Et par dager, til familien hans kommer.
Jeg skal på undervisning. Gjør klar sofaen, så han kan sove på den.
- Og gi ham klær. - Våre klær?
Ja. Og håndklær.
Ta vare på ham til jeg kommer tilbake.
Vi skal på Pokémon-jakt.
Dere kan gå senere.
Vi trenger matvarer. Kjøleskapet er tomt.
Vi har ikke mer nachos, kyllingfingre og nudler.
Greit, men ta ham med. Vi kan ikke la ham være alene.
Og jeg vil ha vekslepengene tilbake.
Fidel, vennen. Vi ses senere.
Du blir her med brødrene dine. Ha det.
Det går ikke... Det går ikke bort.
Det går ikke bort.
Den gjør slik.
Det går ikke... bort.
Å, han mener...
La være.
Kryss.
Åpen.
Jobb.
Åpen.
Bra. Opp, side.
Ok, en gang til.
Seks, sju.
- Eli. - Jeg vet det, det jævla trinnet.
Du kommer sent. Du bommer og kommer sent.
Det er lett, la oss prøve igjen.
Du er blokkert. Slapp av.
Maribel, unnskyld meg. Kan jeg gå ut litt?
- Et øyeblikk. - Takk, vennen.
- Følg meg. - Ok.
Løft knærne.
- Nå? - Vi raidet gateselgere.
- Hva skjer? - Jeg har informasjon om sønnen din.
Fant du familien hans?
Nei, men jeg har et telefonnummer.
Du skal få det. Jeg skal skifte.
Jeg sporet mobilnummeret og fikk hans fulle navn.
Fidel García Ruiz.
Det må være tusenvis.
Ja, men jeg har ID-nummeret og hjemtelefonen.
La oss se. Her.
Ringer du?
Sett på høyttaler.
- Ja? - Klart det.
- Denne... - Her.
Fru Senillosas residens.
- "Residens". Høres ut som penger. - Stille!
Hallo. Kan jeg få snakke med husets frue?
På vegne av hvem?
Fidel.
Et øyeblikk.
Fru Senillosa må være kona.
Jeg vet ikke.
Fidel? Slutt, hører du?
Jeg sa jeg ikke ville snakke med deg igjen.
Du er død for meg, eksisterer ikke.
Jeg hater deg, jeg blir kvalm av deg.
Du har besøksforbud.
Kontakter du meg igjen, ringer jeg politiet.
Hva i...
Ringer det en bjelle?
Nei?
Ser de ikke kjente ut?
Nei.
Du må kjenne henne igjen. Hun er en berømt sanger.
Nei. Hva med ham?
Herfra?
Nei, han er ikke herfra.
Hei! Jeg er hjemme!
- Nå? - Nytter ikke. Han er tullerusk.
Harddisken hans er slettet.
Han snakker knapt, bare kaudervelsk.
Har han spist middag?
Vi kjøpte en sjokoladesmultring på markedet.
Pokker!
- Nå, vennen, var det godt? - Avskyelig.
- Dere har ikke reid opp. - La ham gjøre det.
Før jeg glemmer det, hvor er vekslepengene?
- Ha det, mamma. - Hei!
Det er ok, vi kommer tidlig hjem.
- Du bør gi dem sparken. - Hva?
De er frekke, ignorante og tar stadig på kjønnsorganene sine.
Spark dem på ræva ut.
La meg hjelpe deg. La oss re opp.
Her.
Ta den enden.
- Dette er fryktelig. - Hva da?
Å ikke vite hvem jeg er.
Det er ok, ikke bli overveldet.
Jeg vet ikke hva "overveldet" betyr.
I morgen våkner du kanskje opp og husker alt.
- Ja, det hadde vært fint. - Ja.
Det må være noen som leter etter meg.
Selvfølgelig, gutten min.
Her, kom igjen.
Stram det. Sånn ja.
Gud bedre.
La oss se.
Fidel...
...García Ruiz.
Bilder...
Her er han.
"KLISTREMANNENS" FAMILIE VANÆRET
OMNICRONS PERSONALSJEF SPARKET PÅ FLEKKEN
Hva er dette?
Pokker!
Det er sønnen min.
Hva skal jeg gjøre med deg nå?
Hei, mamma.
Tidlig hjemme, hva? Klokka er 07.00.
Hva gjør dere når arbeidsledighetstrygden forsvinner?
Vi finner jobb, mamma. Slapp av.
- Først må dere lete. - Slutt å mase hele tida.
Vis broren deres hvordan vannkokeren fungerer
og lag frokost til ham. Han bør ikke gå sulten.
- Hørte dere? - Ja.
Mamma. Én ting.
Han snek seg inn på soverommet mitt.
Nei. Jeg la ham der, og han blir.
- Hvem ga deg lov til det? - Fjolset som betaler alle regningene!
Skal vi sove sammen?
Finn ut av det! Senga er uttrekkbar.
Jeg skal vise ham...
Våkn opp, Tornerose.
- Ut av senga mi! - Hva skjer?
- Tid for en gåtur, kompis. - Hva i...
Vent.
- Jeg har orinoco! - Jeg tror han må tisse.
Å tisse ute er best.
Sa damen at jeg skulle gå ut?
Ja, sjekke nabolaget.
- Hva med en dusj? - En annen dag.
Vent...
- Hva med klærne mine? - Hva med dem?
- Det er en stilig look. - Riktig.
Men jeg har ingen... tær.
Han skal skaffe tær til deg.
Vær så god, et fint par med tær. Apport. Ha det.
Hei! Ballen!
Ballen.
Vet du hvor...
- ...damen dro? - Hvilken dame?
Hun er så høy. Og...
Danser du på Stammen?
Jeg vet ikke.
Jeg har gymnasi. Midlertidig gymnasi.
Hva i...
Jeg tror han er fra Stammen.
- Han leter sikkert etter den. - Denne veien.
Den veien?
Ja, den veien.
Ok, takk.
Hei, ballen.
Ballen. Takk.
URBAN STAMME DANSESKOLE
Hei, hva vil du?
Jeg? Ingenting.
Hvor fikk du den T-skjorten fra?
Damen ga meg den.
Er du ikke her for å melde deg på?
Jeg vet ikke hva det betyr.
De fleste menn er for sjenerte, men det går fint.
- La meg hjelpe deg. - Ok. Takk. Sett den...
Kjenner du meg?
Nei.
Ikke jeg heller.
Hva?
Jeg vet heller ikke hvem jeg er.
Du er høy, ikke sant?
Nei. Jeg skulle ønske det.
Jeg har vann.
- Jeg har vann. - Vil du ha vann?
Ja.
- Det hadde vært skjønt. - Jeg skal hente.
Se.
Vent, jeg kjenner dem.
- Mammaene? - Ja.
Hun med det gale ansiktet, det er damen.
- Virginia? - Virginia-damen.
Ja, damen Virginia.
Du må slippe deg løs. Slik.
Hvilken fot først?
Kryss høyre over venstre.
Og...
- Ja, men her... - Nei.
Når du kommer hit, åpner du og...
Vent, noen ringer.
Mari? Det er Maribel. Hva skjer?
Hei, Virgi. Har du et øyeblikk?
- Ja, hva er det? - Ok.
Det er en fyr her som sier han er sønnen din, men jeg kjenner ham ikke.
Heter han Fidel?
Heter du Fidel?
Du har et ondartet virus.
Han oppfører seg veldig rart.
Få snakke med ham.
- Mora di. - Kan jeg?
Hva gjør du?
Brannmur.
- Er han datatekniker? - Jeg kommer straks.
Bare se til at han ikke flykter.
Vær så snill, det er viktig.
- Hva er galt? - Hva som er galt?
De to sitter dypt i det!
Ha det, Maria.
Fyren som ble påkjørt av bussen nylig,
- er det sant at han ikke husker noe? - Hvordan det?
Du vet kanskje ikke dette, men han er en skikkelig jævel.
Han er sønnen min.
Sønnen din?
Han har folk som leter etter ham. Og de er heite.
Du forveksler ham med noen andre.
Signerte 300 permitteringer som om han delte ut autografer.
Han har ikke gjort noe.
Han bør passe seg. De han sparket, vil lynsje ham.
Det er du som bør passe deg.
Har tatt deg i å stjele fra minibaren flere ganger.
Beklager.
- Hvor skal du? - Sønnen min.
Alltid barna. Har du barn?
Jeg har tre, og jeg er alene.
- Det er ikke hotellets feil. - Ingens feil, det er bare livet.
Jeg mener det, dette er siste gang.
Jeg lover. Jeg har alt under kontroll.
Virginia.
Hvis du ser etter raringen, er han der nede.
Maribel sa du kom for ham.
Han ba om en Coca-Cola. Jeg ga ham det ikke
fordi jeg trodde han gikk på medisiner.
- Takk. - Bare hyggelig.
Liker du det?
Den brunetten med krøller. Veldig.
Og dansen?
Kombinasjoner av fire og åtte.
Det er matematisk, ja.
Hvorfor forlot du leiligheten?
Dvergen og den den feite kastet meg ut.
Brødrene dine?
Ja, og jeg vil ikke tilbake.
Det er stygt, mørkt og lukter føtter.
Det er den eneste vi har.
Kjøp en annen.
Ja, jeg kan kjøpe to. Kom.
- Vet du fortsatt ikke hvem jeg er? - Nei.
Fidel, jeg kan ikke ta vare på deg.
Jeg må jobbe. Du må forstå.
Jeg kan ikke være sammen med deg hele dagen.
Men jeg kan ikke la deg være alene heller.
- Nei, du kan ikke det. - Nei, nei.
Vi må finne en løsning.
Vent her.
Hei.
Virginia, hvordan går det?
Ser du den gutten der borte?
Hvem er han?
Vi fikk et barn, husker du?
Et barn du ga bort uten min tillatelse.
Jeg trengte ikke din tillatelse.
Jeg var faren.
Du var sæden. Og du var et år yngre enn meg.
Er det ham?
- Men jeg har ikke fortalt om deg. - Hvorfor ikke?
Fordi det ikke har noe å si.
Han ble påkjørt av en buss, og han er...
- Han har mistet hukommelsen. - Å, pokker.
Det er best å bare gi ham litt informasjon om gangen
- til han kommer seg. - Ja.
Han ligner litt på meg, synes du ikke?
Han ligner slett ikke på deg.
Men du skal ta deg av ham.
Jeg? Hvordan da?
Ved å gi ham en jobb.
- Jeg kan ikke betale ham. - Et tips eller noe.
Han husker ikke uansett.
- Hva kan han? - Mange ting.
Men han husker ikke.
- Fidel. - Kan han snakke?
Selvfølgelig.
Hallo.
Hallo, gutt.
Jeg heter Luciano.
- Stammer han? - Snakk normalt til ham.
- Liker du deg her? - Ja, men det er kaotisk.
- Kaotisk? - Alt er feil.
- Hva er feil? - Alt.
Hyller med tre nivå er bedre. Øyne, hender og føtter.
Dyreste varer på øyenivå så folk kjøper mer.
Nødvendige varer nederst fordi folk gjerne bøyer seg.
Og salgsvarer på håndnivå.
Jeg vil ha en saftis. Saftis.
Du kler den der. Veldig moderne.
Ja, men jeg skal betale tilbake.
Ja, du skal tjene litt penger nå.
- Dere to! - Vi kan ikke akkurat nå.
Vi har et møte med sparkede arbeidere, mamma.
- Dere kastet ham ut. - Du kastet meg ut av rommet mitt.
Å sove sammen som da vi var barn.
Jeg ba om én tjeneste. Bare én.
Du kommer hjem med en galning som viser seg å være sønnen din...
- Som vi ikke engang visste om. - Du får oss til å sitte barnevakt.
- Og gi ham våre klær. - Og det beste rommet.
Er det normalt?
Er det normalt å utnytte mora si?
- Utnytter vi deg? - Ja!
Dere løfter ikke en finger for å finne jobb.
- Nei, vi registrerte oss på InfoJobs. - Ja.
Men profilen kan ikke markedsføres.
- Hvilken profil? - Dere har ingen profil!
Hold kjeft, tosk.
Damen er ikke slaven deres. Hun fortjener respekt.
- Du jobber heller ikke. - Jo.
- Begynner på mandag. - Selge saftis!
Du var ikke slik før, mamma.
Hva gjør denne idioten med deg?
Ikke vær trist, dame. De er søppel.
Du blir med meg til danseundervisningen senere.
- Nei. - Jo.
Nei, jeg vil ikke danse.
Du blir med meg. Det er det du trenger.
- Å ja? Hvordan vet du det? - Ja.
Hvordan jeg vet det?
Å, sønn, jeg var deprimert, og dansen kurerte meg.
Uge, drosjesjåføren, kuttet pulsåren og holdt på å dø,
og dans reddet henne.
Eli, kollegaen min, levde i konstant frykt for mannen sin,
og dansingen ga henne mot til å ringe politiet.
Men jeg kuttet ikke mannen min og har ikke pulsåre.
- Du ville ta livet av deg, Fidel. - Når?
Da du visste hvem du var.
Men dans kurerer alt, skjønner du.
Er brunetten med krøller der?
Ja.
Ok.
- Hei! - Hei!
Hei!
Omsider en mann i undervisningen! På tide!
Og for en mann! Gud bedre!
Hvordan føler du deg, Fidel?
Han ser helt fin ut. Bedre enn fin.
Du vil hygge deg. Bare gjør det vi gjør.
Bortsett fra Eli. Hun gjør sin egen greie.
Jeg har seks tær. Det hindrer meg.
Bare se på meg.
Nei, hold deg langt unna hun der.
Det som betyr mest, er konsekvens. Uansett.
Og først og fremst: gi aldri opp.
Bra, Eli.
- Jenter, la oss begynne. - Hei.
Jøss, en ny elev. Velkommen.
- Har dere trent? - Ja.
- Og strukket? - Selvfølgelig.
Ok.
La oss ta det fra slutten av forrige gang.
Én gang gjennom.
Fem, seks, sju. Sakte. Åpne, lukk.
Åpne og stopp, tre skritt tilbake.
Eli.
Eli, se. Husk at det er ok.
Vi gjør det igjen. Når du krysser...
Krysser...
- Jenter, jeg forklarer. - Beklager.
La oss fokusere. Glem ham.
La oss få se litt stolthet.
Stolthet!
- Hvem er vi? - Mammaene!
Hva er vi?
Supersexy!
Hva skal vi gjøre?
Erobre verden!
Ok, kom igjen! Musikk!
Fem, seks, sju, kom igjen!
Dobbel! Åpne!
Én, to, dobbel.
Bra!
Kom igjen, og gå! Og stopp!
Fem, seks!
Hei...
Veldig bra, Fidel. Så dere?
- Ja! - Det var flott!
Vis oss igjen.
Den siste delen.
Ok, med meg. Sju...
Åpne, lukke. Åpne og gå.
Så dere hvor flink han er?
For en drittsekk. Du har danset før.
Jeg vet ikke.
Trinnene dine er helt riktige.
Du var kjempeflink, Fidel.
Tok dere alle med klærne?
Vi skal rett på diskotek.
- Eli, la oss gå gjennom trinnet igjen. - Ok, flott.
Ha det, jenter.
Vis dem.
Fidel, kanskje du var danser tidligere.
- Eller homo. - Hvorfor homo?
Fordi de er flinke til å danse.
Eller han har rytme i blodet, som meg.
Som svarte menn.
Hvor skal du?
Din er der borte. Gå.
Beklager, jeg trodde ikke det var noen her.
- Normalt er det tomt så sent. - Hva er dette?
- Hva? - Se!
Pokker, dekk deg til, din gris!
Hva feiler det meg?
Du har ereksjon.
Er det ille?
Nei, det er ikke ille. Det er normalt.
- Hvorfor gjør den det? - Vel...
Fordi menn...
Samme det. Det betyr at du liker kvinner.
Ikke kvinner, deg.
Takk for det. Antar jeg.
Så hva skjer nå?
Ingenting. Jeg drar, du kler på deg, og det er det.
Men forblir den slik?
Den blir normal igjen.
- Helt greit at den forblir slik. - Ukomfortabelt til dansing.
ANSETT SPARKEDE OMNICRON-ARBEIDERE IGJEN
Kom igjen.
Hvorfor går de med de T-skjortene?
Fordi de fikk sparken.
Som brødrene dine.
Hvorfor det?
Du må spørre han som sparket dem.
Hvor er han?
Hei.
Mannen min sier at sønnen din ser kjent ut.
Ja. Jobbet du på pakkeriet?
Nei, han er ikke herfra.
Ser du? Det var det jeg sa.
Ser han ikke kjent ut?
Nei, du forveksler ham med en annen.
Maribel, kom igjen!
Kom, gutten min!
Hei, du, vent.
Solidaritet.
Den er veldig... stygg, ikke sant?
Fidel, hva gjør du her?
- Kom, vi har en plass til deg. - Hva?
Kom og sitt hos oss.
- Her kommer han. - Sitt her.
Står til?
- Hei. - Hei.
Hei, hvor er T-skjorta di? Den jeg ga deg.
Å, damen har den.
- Hun er tydeligvis mora mi. - Og for en mor.
Hun er fantastisk. Og alltid i godt humør.
Husker du den med gassen?
Mora hennes lot gassen stå på, og stedet tok fyr.
Men det hindret henne ikke.
Og brystkreft-operasjonen.
Eller da broren din ble tatt for å selge hasj.
- Det samme. - Selge hasj!
- Hun er sterk! - Flott historie.
Hallo!
God kveld, alle sammen,
og takk for at dere kommer, alle sammen, og bidrar til saken.
Jeg vil introdusere de hippeste mammaene i hele verden.
Mari Ascen, Carol, Malole, Cristina,
Mónica, Belén, Eli,
Cati, Uge og Virginia!
Praktfullt!
De har et budskap til alle.
Hei, alle sammen. Det er ti av oss.
Livet har vært veldig tøft for oss,
men vi ga aldri opp, for man må fortsette å kjempe i livet.
Akkurat slik alle dere må det.
Så vi skal bevise det for dere.
Dette er til dere.
Praktfullt!
- Vakkert! - Vakkert, mamma!
Hvordan var helga?
- Bra. Damen lagde paella. - Flott.
Det var ufyselig.
Og vi gikk på kino og så en film om menn som kan fly.
Superhelter.
Vet ikke. Alt var bare løgn.
Denne er for liten.
- Min også. - Hva?
Min også. Ryggene våre er for brede.
Ja.
Jeg har alltid ønsket meg en sønn.
- Skjønner du hva jeg sier? - Ja.
- Hvor mye skal du betale meg? - Fem hundre euro.
- I uka? - Nei, i måneden.
Det suger.
- Det er fra min egen lomme. - Det suger uansett.
Uansett, når du er ferdig, kan du sortere varene på hylla.
Sortert bra eller dårlig, slik de er nå?
Slik du vil, sønn.
Er det greit at jeg kaller deg sønn?
Hvis du kaller meg sønn, betal det dobbelte.
For en pengefrik.
Ikke kom med det, jeg hadde en elendig dag.
Jeg så en albino-buktaler,
en gruppe dvergmariachier. Vær så god.
En fyr som spiller nasjonalsangen med armhulene.
Kan du bruke det?
Vent, jeg har en telefon. Vent, er du snill.
Hvem er det?
Hei, Juanfran, vennen. Hva skjer?
Slapp av, jeg sender deg dagens siste frikshow.
Jeg må legge på. Kommer sent til Asiers premiere.
Ok, i morgen er en ny dag.
Ja, stort kyss. Ha det.
Bingo. Hør her, det var ikke en vits.
Jeg ser på dem nå. Hvem? Hiphop-husmødrene.
Ja, rett foran meg. Noe så uhyrlig!
Det største siden I gorillaens rike.
Legger på før jeg tar livet av meg.
Ok, stort kyss. Ha det.
Du kan ikke gjøre opptak her inne.
Hiphop-husmor-undervisningen?
Det er ingen husmødre her, bare elever.
- Jeg sa du ikke kunne ta opp her. - Jo. Jeg er fra TV.
- Hvilken kanal? - Talentkonkurransen.
- Ingen sa noe. - Mitt show er sexy.
Har du ikke sett reklamene? Hvilken planet lever du på?
Du er nødt til å dra.
Se, der er de!
Se hvordan den feite beveger rumpa! Ser ut som en kulefisk.
Hold kjeft, ellers får du juling. Det er mora mi.
- Ok. - Det er høyre, venstre,
snu, stopp, sammen.
Sett i gang, fullfør.
Åtte, ni...
Jenter, dette er en katastrofe.
Det er for vanskelig.
Jenter, et øyeblikk. Fortsett.
- Få se. - Det er for mange trinn.
Dere forstår det ikke fordi dere hopper over ett.
Seriøst.
Herfra er det 16 trinn, og dere gjør 15.
For etter det fjerde har det femte to takter.
Hvor fikk du du det?
Noen sendte det til oss.
- Det er dem, ikke sant? - Ja.
Det er én, to, tre, fire.
Og fem, og seks, og sju, og åtte, ni, ti.
Elleve, og tolv, tretten, fjorten, femten, seksten.
Flott!
Veldig bra!
- En lærer? - Nei, han begynte nettopp.
Han ser kjent ut.
- Matematikk! - Hei!
Jeg vet hvem du er.
- Hvem? - Hvordan kunne jeg være så blind?
- Se hvem det er. - Hvem?
Badalonas Billy Elliot.
Ok, jenter, vær så snill, vi kan ikke settes ut
- av ett enkelt trinn. - Ja.
- Få se litt stolthet! - Stolthet!
- Hvem er vi? - Mammaene!
- Hva er vi? - Supersexy!
- Hva skal vi gjøre? - Erobre verden!
De er herlige. Vi skal lage videoen neste uke.
- Hva mener du? - Vise sjefene mine. De vil elske den.
Jeg har en yngre gruppe som gjør seg klar for mesterskapet.
- De er flotte, du vil elske dem. - Hør på meg.
Folk er gode overalt.
Vi ser etter historier med hjerte.
Som dette.
Én uke. Umulig. Det er ikke nok tid.
Det var det jeg sa, men det er opp til alle dere.
Vi har ikke klart det, og det trinnet tar knekken på meg.
- Helt riktig. - Vil du ikke komme på TV?
- Faktisk... - Jo.
Jeg elsker å vise meg fram for folk.
- Hei! Står til? - Jenta si.
Den sexy drosjesjåføren!
Det er godt for Maribel, det er godt for forretningene
og det er godt for stoltheten deres.
Men vi må få det til. Det er hullet deres.
- Målet, vennen. - Riktig.
Vi trenger fire ting. Én, innsats.
To, hengivenhet. Tre, offervilje. Og fire, jeg husker ikke.
Men vi må jobbe.
Og så er det det stygge.
Hva for noe?
Hva er det stygge?
- Alle dere. - Oss, stygge?
Ja.
Dere er det.
Ikke du, men de er det.
De er stygge. De må være vakre.
De er allerede vakre.
- Ikke sant, jenter? - Ja.
- På innsiden. - Hva? På innsiden og utsiden.
Stygge? Min mus gir lykkerus!
Vil du se noen vakre damer?
Du kommer til å drite i buksa.
Jenter, ingen blir nervøse. Slipp dere løs.
Og fokuser.
Og viktigst, holdning. Overbevis.
- Masse holdning. Og tell. - Et øyeblikk.
Er det en uformell stil?
Ja, hvordan det?
Fordi de ser alle strålende ut.
- Han opptrer ikke. - Nei.
De er mammaene hans.
Uten ham mister det stil.
Kaller du oss kjedelige?
Det er kombinasjonen som er original.
Jeg skal spille det inn, men kanskje de ikke vil ha det.
Det er 40 til som dere damer der ute.
Hvis jeg må danse, danser jeg.
Nei, Fidel, du er ikke med i gruppa.
Men kanskje det er bra hvis han kommer på TV.
Noen kan kjenne ham igjen, og vi får omsider vite hvem han er.
Veldig god idé.
- Men... - Virginia, Cati har rett...
- Hun er tross alt politibetjent. - Ja, mye bedre.
- Ser det bare ikke for meg. - Er det greit for deg?
- La oss gjøre det. - Ok.
- Klare? - Ja.
Ok, på plass, alle sammen!
Gå nærmere der bak. Kom igjen.
Vent. Gutt.
- Stå i midten. - I midten?
Ja.
Takk.
Her.
Hva gjør du, dame?
Jeg...
Musikk.
- Er dette en slags vits? - En vits?
Hvem er det?
En berømt person?
23 200 000 klikk på nettet. Tror du meg ikke?
- Klistremannen! - Bingo!
Jeg så ham og tenkte: "Jeg har sett ham, men hvor?"
Han ser annerledes ut, men det blikket er der fortsatt.
Se, Sofia.
Denne fyren var savnet. Folk vil klikke.
Chacho!
Monumentalt.
Jeg er ikke i humør for komplimenter.
Du er aldri det for meg.
Jeg vet bare ikke hva jeg skal gjøre med ham.
Fidel?
Hvis du var Judas' far, og Judas ikke visste at han var Judas,
ville du ha sagt det?
Hvem Judas?
Han fra evangeliet, kysset,
han som forrådte Jesus for 30 sølvpenger.
Sammenligner du sønnen min med den drittsekken?
Han var personalsjef på Omnicron.
Han som sparket 20 prosent av staben.
- Bøddelen? - Ja.
Og hvis han havner på TV, vil halve Badalona se ham.
De vil kjenne ham igjen.
Men de vil ikke bruke oss,
for vi danset elendig, særlig jeg.
Å, du er her.
Jeg skal skifte, så kan vi gå.
Fidel.
Ta av deg disse.
Ta av hodetelefonene.
Det er bare... Før vi går, vil jeg...
Jeg vil at du skal vite noe. Jeg burde ha sagt det før,
men jeg ville beskytte deg, så jeg sa ikke noe.
- Skal du gråte? - Nei.
Jeg vet ikke.
Jeg vil ikke at du skal gråte, mamma.
Hva sa du?
- Jeg vil ikke at du skal gråte. - Nei, det andre.
- Mamma. - Virgi, fort deg!
- Hva er det?
Vi klarte det, Virginia.
- Ja, Maribel sa det nettopp. - Vi skal på TV om åtte dager. Se.
- Gud bedre! - Det er flott!
- Vi skal på TV! - Jeg også?
Ja, de vil ha oss alle! Deg også!
Hvordan kan de unnvære ham, med den stramme rumpa?
Virginia, er du ikke glad?
Vel...
Jeg er det, mamma! Jeg er så glad!
Han kaller meg mamma nå.
Hva venter du at han skal si? Kjerring?
Sjampanje.
For en entusiasme.
De dårlige nyhetene er at vi må lage ny koreografi.
- En annen? - Hvorfor?
De vil ha noe mer moderne.
Umulig. Vi kan ikke lage en ny.
- Hvorfor er det umulig? - Vi har ikke tid.
Vi må bare øve mye.
Mer enn mye.
Vi jobber alle sammen. Hvor skal vi finne tid?
Hvor som helst. Tidlig om morgenen, om natta, på søndag.
- Og husarbeidet? - Ja.
La mennene og barna gjøre det.
Ja. Hva om de sier nei?
Da sparker vi dem. Farvel.
Skal vi gi opp?
Vil dere ikke oppleve dette?
Maribel, tror du vi klarer dette?
Klart, hvis vi jobber hardt.
- Klart vi kan det! Stolthet! - Stolthet!
- Hvem er vi? - Mammaene!
- Hva er vi? - Supersexy!
- Kom igjen, min mus gir lykkerus! - Akkurat!
Brødre, pesten er over.
Festen, Fidel.
Fra nå av vasker dere selv og lager deres egen mat.
- Hvorfor det? - Fordi mora må øve.
Jeg også. Vi skal på TV.
- Skal dere på TV? - På Talentshowet!
Det var det jeg sa.
Hva da?
Vi lagde videoen på diskoteket og sendte den inn.
Ga vi dere tillatelse til å sende noe noe sted?
- Vi er stolte av mora vår. - Den spanske kattens mjau.
Den spanske kattens mjau er lei av dere to.
Hva snakker galningen om?
Stolthet.
At jeg er lei av hvor late dere er,
spiser som griser hele dagen.
Et helt år uten jobb, sitter og klør dere på ballene!
Jeg gir dere ikke én euro til før dere har fått skikk på livet.
Mamma!
- Dere er mikrober! - Parasitter, sønn.
Spark dem, la dem klare seg selv.
Du fortjener bedre.
Jeg fortjener bedre.
Hvor lenge har jeg jobbet på dette hotellet?
Femten år? Er det ikke på tide å gi meg en forfremmelse?
Den lederstillingen er snart ledig
siden Reme pensjonerer seg. Og du vet jeg fortjener den.
Ikke gi meg det blikket. Du vet at jeg har rett.
Og siden jeg har rett, tenk på det
og innse at det jeg sier, er måten det burde være ved lov.
Jeg sa det. Det var ikke lett, men jeg sa det.
Jeg kan ikke gi deg den jobben, Virginia.
Selvfølgelig kan du det.
Jeg er verdig å være leder, og det vet du.
Jeg vil ha den jobben, og du skal gi meg den.
Og en ting til.
De neste dagene kan hun og jeg bare jobbe halv tid,
og ingen helger, for vi må øve.
Vi skal opptre på TV.
Virginia, du gir meg stå.
Hvor er Luciano? Så kjedelig.
Jeg tror jeg skal bli.
Nei, vi to vil snakke med deg om noe.
- Skal jeg få lønnsøkning? - Nei.
Da kan vi snakke en annen dag. Jeg skal ta en dusj.
Vi må bære alle klærne på bussen.
Jeg kan ikke la Maribel være alene.
- Selvfølgelig. - Vi ses senere.
Pokker ta deg, Luciano. Du gjør alltid dette.
Å, beklager!
Nei, jeg beklager. Trodde du hadde dratt.
Ja, men jeg kom tilbake.
For jeg tenkte du kanskje trengte hjelp med...
Med?
Med...
Den tingen skjer med meg igjen.
Skjer det ikke med jenter?
Jo.
Ja? Og hvordan vet man det?
Virkelig?
Jævel!
- Jeg kan ikke. - Hva?
Jeg kan ikke. Det skjedde noe.
Når skjedde det noe?
- Tidligere. - Hva skjedde?
- Jeg er redd. - Redd for hva?
At jeg ikke slipper ut.
- Ut av hva? - Av deg, for pokker! Av deg!
Av deg.
Pokker.
Pokker heller!
Går det bra med deg?
Alt kom plutselig tilbake.
Du fikk hukommelsen tilbake.
Ja.
Jeg vet hvem jeg er nå.
Det er ok, det er en bra ting.
Nei. Det er ikke bra i det hele tatt. Pokker.
Du!
- Hva i... - Luciano.
- Går det bra? - Ja, få meg ut herfra.
Hva er i veien?
Få meg ut herfra, vær så snill.
Si hva som er i veien.
Bare kjør meg hjem.
- Til mora di? - Nei, Barcelona.
Den høytliggende delen. Det er der jeg bor.
Du fikk hukommelsen tilbake.
Ja, alt er der.
Det var som å åpne en kran.
Gratulerer. Det er flott, ikke sant?
Nei.
Jeg er et monster, Luciano.
Et monster.
- Nei, du er ikke det. - Jo.
Jeg var en drittsekk. Alle vil hate meg nå.
Mora di vil ikke hate deg, ikke jeg heller.
Jeg har såret mange.
Jentenes ektemenn, brødrene mine...
Det holder, Fidel. Det går bra.
Hva mener du med det? Jeg er ikke Fidel.
Jeg er Klistremannen, for faen!
Faen!
Det er noe...
Jeg har ikke lyst til å snakke. La meg være. Du er ikke faren min.
Jeg går ut her.
- Jeg skal kjøre deg hjem. - Hør her.
Jeg ser deg sikkert aldri igjen, så takk for alt, sjef.
- Snakk. - Nei, du.
Hadde aldri trodd at å jobbe på supermarked kunne være så...
...gøy, faktisk.
Forsiktig så de ikke blir krøllet.
Se, der er Virginia.
- Det er på tide. - Du er en plage.
Disse to...
Og hvor er Fidel?
- Hvor er Fidel? - Han er her, ikke sant?
- Nei, han dro. - Dro? Hvor?
Var ikke du sammen med ham?
Saken er den at han fikk hukommelsen tilbake.
Nei.
Er ikke det bra?
- Hvorfor er du så negativ? - Ja, hvorfor det?
Da han visste hvem han var, ville han ta livet av seg.
- Det kan være ham. - Ta den!
Det er Luciano.
Luciano, jeg kan ikke snakke med deg nå. Hva?
Jeg følger ham. Vent.
Han har stoppet utenfor en bygning, er i ferd med å gå inn.
Ok, jeg skal parkere.
Det er noen flyttefolk som bærer ut møbler.
Ja, han gikk inn.
Han er inne. Santanoveien 150.
Santanoveien 150.
Jeg vet ikke hvilken leilighet.
- 2A, vær så god. - Takk, Mariano.
- Hvordan går det med masteren? - Hva?
Fetter din sa du var i Chicago og drev med en master.
Fetteren min?
Ja. Han sa du lot ham bli for å vanne plantene dine.
Jeg har aldri sett noen planter, men siden han hadde nøkler...
Pokker.
Hvem er du? Hva gjør du her?
Du skremte meg, kompis.
Jeg er ikke kompisen din. Og jeg ringer politiet.
- Å ja? - Ja.
Mobilen din er der inne. Vær så god.
- Ring. - Har du stjålet ryggsekken min?
- Du stjal jobben min. - Hva?
Du er en av de 300.
Herregud.
Jeg serverte kaffe til deg hver morgen, husker du?
Med stevia og litt fløte.
Du er kelneren som helte vann på hodet mitt.
Pokker heller!
Kan jeg lage litt kaffe til deg?
- Eller te? - Nei.
Har du spist?
- Skal varme en til deg. - Ikke rør meg.
Ikke rør meg.
Er det undertøyet mitt?
Ja. Denne T-skjorta også.
Ok, jeg skal hente tingene mine og dra.
Bare så du vet det, angrer jeg ingenting.
Kan du kjøre litt raskere?
Nei! Til høyre!
Til høyre!
Faen.
Stopp der du ser den mannen.
Den mannen i stripete skjorte.
Ja, her.
- Er det her? - Den bygningen.
Gud bedre, jeg håper ikke vi er for sent ute.
Nei, vær så snill. La meg, jeg er mora hans.
Og jeg er faren.
Kom.
Hvor pokker er den?
Hva leter du etter? Kan jeg hjelpe deg?
De var her inne.
- Ser du etter denne? - Ja.
Mine antidepressiva.
Det er bare én igjen!
Jeg har også hatt en tøff tid.
Jeg fikk sparken, måtte finne en ny jobb,
- ta med familien til landsbyen... - Det holder!
Jeg skjønner!
Unnskyld. Jeg drar.
Vent!
Hva gjør du her?
- Ingenting, jeg drar nå. - Hvor er sønnen min?
Inne.
Fidel?
Nei!
Å nei! Han tok alle!
Hva har du gjort? Spytt dem ut!
Spytt ut! Stikk fingrene i halsen hans! Få ham til å kaste opp!
Det er bare én.
Hvorfor gjorde du det?
Fordi jeg er mora di.
Og jeg er faren din.
Hva? Sa han "far"?
Ja. Faren din.
- Er det sant? - Ja.
Hva gjør dere her?
Hindrer deg i å gjøre noe dumt.
Men... Glem meg. Vær så snill.
Glemme deg?
Jeg har allerede gjort det for lenge. Jeg kan ikke lenger.
Er han virkelig faren min?
Ja, han er det.
Dere vet ingenting.
- Det var jeg som sparket 300 arbeidere. - Jeg vet det.
- Sønnene dine. - Jeg vet det.
- Jeg har holdt meg skjult i et år. - Jeg vet alt, Fidel.
Siden når?
Siden begynnelsen.
Hvorfor sa du ikke noe?
Jeg trodde jeg ville skyve deg over kanten.
Du trodde? Du burde ikke ha tenkt for meg.
Hva mener du? Jeg så deg hoppe foran en buss!
Det gir deg ingen rett!
- Ikke snakk til meg om rettigheter. - Hvorfor ikke?
Fordi jeg er en drittsekk?
Nei, du er ikke det.
De fikk deg til å gjøre det. Jeg er sikker.
Du tar feil. Det var jeg som bestemte hvor mange som skulle sparkes.
- Fordi jeg elsket å gi folk sparken. - Nei!
Du tror du gjorde det fordi de fikk deg til å tro det.
Hvordan vet du det?
Hvordan jeg vet det?
Fordi jeg vet det.
Da du ble født, tok jeg deg ikke engang i armene mine.
Jeg lukket øynene og avviste deg.
Slik du avviste de folkene.
Vi er ikke så forskjellige.
Unnskyld meg. Vi må gå. Vi er sent ute.
Ja. Kom igjen.
- Er han virkelig... - Ja. Hva kan jeg gjøre?
- La oss dra. - Nei, jeg blir ikke med.
- Hva mener du? - Jeg blir ikke med.
Hvis du ikke blir med, vil ikke Mammaene danse.
Du kan ikke be meg om å vise meg fram på TV.
Det er nettopp det du trenger.
Det tok litt tid å innse det, men det er løsningen.
Hva?
Å slutte å gjemme deg, Fidel. Aksepter hvem du er.
Alle vil le av meg. Jeg er Klistremannen.
Hvem bryr seg? La dem le.
Du må leve med det.
Jeg kan ikke det.
Hør her.
Se på de kvinnene der nede.
Se så spente de er. Vet du hvorfor?
De er her på grunn av deg.
Du kan ikke svikte dem, Fidel.
Stolthet!
Stolthet, Fidel!
Stolthet!
Stolthet, sønn!
Stolthet.
God kveld!
Velkommen til Talentshowet!
Jeg snakket med henne for en halvtime siden. De er på vei!
Slutt å snakke tøv, Chacho.
Vi kan flytte stepperne fram.
Jeg bryr meg ikke hva du gjør, bare gjør det nå. Fort!
Alle inn, fort! Vi er sent ute!
Kom igjen!
- Jeg skal drepe dere kjerringer! - Beklager.
- Jeg fikk nesten hjerteinfarkt. - Og vi fikk nesten to.
- Et mirakel at vi rakk det. - Jeg holdt på å endre timeplanen!
- Hvor er han? Han som danser med dere? - Her kommer han.
Er dere klare?
Ja, vi skiftet på bussen.
Følg meg, dere er neste.
- Neste? - Ja, etter heiajentene.
- Vent! - Kom igjen, fort!
Kom igjen, de høyeste bak.
Alle opp dit.
Vent, ikke la kamera se deg ennå.
- Hvem er du? - Faren hans.
- Ja. - Ja, han er faren hans.
Skal han ikke på?
Jo, men de skal intervjue jentene først.
- Ok. - Perfekt, der.
- Her? - Der.
Jenter, gi alt dere har. Jeg ser i kontrollrommet.
Ta dem med deg.
Hva skjer?
De vet hva de skal gjøre, fortsett.
- Chacho, jeg er helt alene. - Positiv holdning!
Jenter, kom igjen! La oss gjøre det!
Ja? Ok.
Damer, gjør dere klare. Manel er på vei.
Herregud, Manel...
Bevar roen. Ikke bli nervøse.
Lykke til.
- Føler du deg bedre? - Ja.
Kom igjen.
Du kan ikke bli med.
- Bli der. - Jeg er faren hans.
Bryr meg ikke.
Gratulerer til heiajentene! Takk, jenter.
En flott opptreden, men som dere vet, bestemmer dere hjemme
og dommen hviler i deres hender.
Fra Navalcarnero og videre til Badalona.
Vi snakker om mammaene, det beste i livet.
Men mammaene med oss i kveld er ingen ordinære mammaer.
De har kommet for å gi oss alle et eksempel på mot...
Dette showet suger.
Vi må vente her på ordrer ovenfra.
Jeg hadde prøvd å rømme.
Jeg også, men jeg kan ikke.
Maribel, her kommer han!
...selv motgang og problemer i livet.
Ingenting kan komme mellom dem og drømmen.
Her er de. Sikkert veldig nervøse.
Ja, det er vi. Og nå enda mer.
Ti kvinner fra Badalona. De er Mari Ascen,
Belén, Carol, Cati, Cris, Eli, Malole, Mónica, Uge og Virginia.
La oss gi dem en stor applaus.
Praktfullt!
Disse kvinnene er et symbol på mot og å mestre motgang.
De er her for å si at man kan danse i alle aldre, ikke sant, jenter?
Alle aldre, spør han. Spør nyrene mine.
Hvorfor kaller dere dere selv for Mammaene?
Vi tok med barna på danseundervisning
og ventet utenfor på dem, til vi en dag sa:
"Hvorfor venter vi utenfor istedenfor å danse vi også?"
Men dere danser ikke hva som helst.
- Nei, vi danser urban dans. - Urban dans.
Men disse vidunderlige kvinnene er ikke alene.
Det er en ung mann her også, Fidel, som jeg hører er en av sønnene deres.
Ja, han er min sønn.
Men det som betyr noe her, er gruppa.
Selvfølgelig, det som betyr noe er gruppa, men også lederen.
Vi skal snakke om alt sammen etter reklamen.
Etter pausen kommer Manel, introduserer en 45-sekunders video
og så går du på. Ok?
- Alene? - Ja, det var det de sa.
Vi er tilbake med Talentshowet. Dere har møtt Mammaene,
og disse herlige kvinnene har kommet med en mann
som var en Internett-sensasjon for bare et år siden.
Mange av dere husker ham sikkert.
I løpet av menneskets historie
har det vært mange tilfeller av antropomorfismer.
Elefantmannen, Edderkoppmannen,
Ulvemannen og Den avskyelige snømannen.
De har alle fylt mange sider
i den vitenskapelige litteraturens historie.
Men ingen av dem forårsaket slik oppstand i fjor
som den utrolige Klistremannen.
Hans romantiske kobling til en praktikant tok sosiale medier med storm.
Sangen skrevet til hans ære var en global hit.
Og hans utrolige unike tilfelle fikk alle doktorene til å snakke.
- Hvem er det? - Personalsjef-drittsekken!
Men plutselig forsvant han.
I kveld dukker han opp igjen eksklusivt i vårt program.
Alle sammen, ta vel imot Fidel García Ruiz, Klistremannen!
God kveld, Fidel. Velkommen.
- God kveld. - For en overraskelse!
Ja, det var faktisk en overraskelse for meg også.
Du var savnet et helt år!
Ja, jeg måtte gjemme meg.
Jeg skammet meg over at folk gjenkjente meg for det jeg gjorde.
Og med alt oppstyret det medførte, kan dere tenke dere.
Men uansett, jeg er ferdig med å gjemme meg.
Jeg er her og har kommet for å vise ansiktet mitt.
Selv om jeg blir slått ut.
Be Manel fortsette. Det er ok.
Ok, Fidel. Hvorfor bestemte du deg for å gjøre det i kveld?
- Jeg er her for å danse. - Ja.
Kanskje jeg dummer meg ut igjen, men det er i det minste for en god sak.
Hvis du kunne gå tilbake, om enn bare én gang i livet,
ville du slette det kapittelet?
Den delen jeg ville slette, er at jeg sparket 300.
Det ville jeg slette.
Og det andre?
- Det kan skje med alle. - Vel, alle...
Ja, alle. Alle...
- Kan jeg si noe, Manel? - Selvfølgelig.
Disse kvinnene har forandret livet mitt.
Ikke bare fordi de fikk meg til å danse,
men fordi de fikk meg til å innse at jeg...
Jeg har vært en drittsekk hele livet.
Ja, en drittsekk, Manel.
En drittsekk i stand til å gjøre hva som helst for penger.
Det er ufyselig, tingene vi gjør for penger.
Men disse damene danser for gleden ved å danse.
Fordi de liker det, fordi det er en lidenskap.
Ikke penger, berømmelse, de danser fordi de gir...
- Fordi de gir pokker. - Ja.
Ikke den andre tingen.
Og det er den største seieren en person kan ha. Virkelig.
Jeg ville være noen, og jeg var ingen.
Og nå vet jeg hva jeg vil være.
Jeg vil være og føle meg som en hvilken som helst mamma.
Jeg håper de føler det samme, og...
...kan akseptere meg i stammen.
Og nå skal vi ikke utsette det lenger: Fidel og Mammaene!
Det er bare fire!
- Det var ti! - Hvor er de?
Hva faen er dette?
Et talentshow med en hippiebestemor-demonstrasjon?
- Skal jeg stoppe det? - Uansett har du sparken!
Det er sønnen min!
Ja, han har mine øyne.
Jeg er så stolt av deg. For en danser!
Jeg har det i blodet.
Vi skal hygge oss Vet dere ikke det?
La oss bli klistrete
Bli med
Kom igjen!
Klistre, klistre, klistre
Få litt, du er i fare Bli hekta
Pene dame, dette er kronglete
Vi elsket Og ting ble klistrete
La oss gjøre det Du og jeg, utvilsomt
Jeg elsker deg så høyt Kunne ikke trekke den ut
Fanget for alltid, uflaks
Vi kan ikke skille lag For vi står fast
Klistre, klistre, klistre
Klistre deg fast i meg
Som en mais på kolben Klistret fast i knotten
Jeg trenger en drink, det er for hett
For hett
Kom hjem til meg La oss knytte an
Mage mot mage er vi et treff
Høyere, høyere, høyere
Lavere, lavere, lavere
Jeg er hekta!
Våre kropper forent, her er det stopp
Ring en prest Så vi får knuten opp
Du er så pen, at jeg ikke kan gå
Jeg er Klistremannen fra topp til tå
Klistre, klistre, klistre
Hei, vennen La oss bli klistrete
Hei, vennen
Her kommer Klistre En kvikk én på én, to, tre?
Fare, fare
Å, Klistre
Tekst: Marius Theil